Най-добрият начин възрастните да смекчат удара е, като обяснят на детето си какво точно се случва
Любимите бабаб и дядо остават с нас завинаги, дори и след смъртта си
Снимка: Shutterstock
Бабите и дядовците не умират, ние просто не ги виждаме – те остават завинаги дълбоко в сърцата ни. Дори и днес бихме искали да чуем гласа им и да се вслушаме в това, което имат да ни кажат. Липсват ни тяхната нежност, любов и грижа.
Докато нашите баби и дядовци могат да видят как ние израстваме от бебета до възрастни, ние трябва да видим как достигат залеза на своя живот и напускат този свят. Смъртта на баба и дядо обикновено е първото нещо, на което трябва да станем свидетели. Вероятно това е и първото „Сбогом!“, което трябва да кажем.
Бабите и дядовците развиват и специална връзка с внуците си. Тя ни учи на любов, признателност и уважение. Но загубата на баба и дядо може да окаже силно въздействие върху едно дете.
Ето защо бихме искали да обърнем внимание на този въпрос.
Истинска привилегия е да имаш баба и дядо, които ще бъдат с теб по пътя към твоята зрялост.
Освен това когато сме деца, не разбираме истинската тежест на загубата, тъй като не можем да си обясним и да разберем напълно какво се е случило с баба и дядо. В резултат на това смъртта се омекотява и тя „не боли“.
Най-добрият начин възрастните да смекчат удара е, като обяснят на детето си какво точно се случва. Да им кажат истината. Също така родителите трябва да бъдат възможно най-честни. Никакви метафори, като например „баба ти или дядо ти са в небето“, а само истината.
Също така, ако се опитвате да обясните смъртта на детето от религиозна гледна точка, не забравяйте, че младият човек може да възприеме само ограничено количество информация. Затова е важно да им покажете значението на емоциите и чувствата.
Научете ги, че смъртта не е табу. Говорете свободно и бъдете открити. С времето детето ще разбере значението на смъртта.
Може и да не ви се вярва, но бабите и дядовците винаги присъстват в живота ни. Те са на най-често срещаните места, които сте споделяли в семейството. Освен това бабите и дядовците винаги ще имат място в сърцето ни. Те ще ни напътстват със своите спомени.
В допълнение, те присъстват във всяко нещо, което са направили с ръцете си. Това може да бъде рокля, мебели или нещо друго, което са оставили за вас. Така че, пазете тези сувенири и се грижете за тях.
Мъдростта, която получихме от тях, историите, които те споделиха, ще ни покажат пътя. Те винаги ще ни помагат. Те ни показват как да бъдем себе си и как да се справим с трудностите!
Не ги чуваме и не ги виждаме, но обичта им е вечна. Нашите баби и дядовци продължават да живеят в най-простите неща. Дори и в тези изтъркани стари реликви. Това, което можем да направим, е да ги обичаме и да си спомняме за тях всеки ден.
Това е онзи вид любов, която надхвърля думите. Ето как изглежда истинската вечност. Любовта на нашите баби и дядовци е нещо, което не можем да си позволим да забравим. Затова си припомнете любовта, която изпитвате към тях.
Но не забравяйте да се усмихвате. Споделете грижите, любовта и признателността, които вашите баба и дядо са изпитвали към вас, с хората около вас. По този начин можете да почетете паметта им и да покажете, че наистина сте научили нещо невероятно от тях.
Трябва да сте регистриран потребител за да напишете коментар
Коментари